200 kr
![Sy tidløse garderobeklassikere: FLID](https://images.finncdn.no/dynamic/480x480c//2024/9/vertical-0/09/2/369/980/632_98326437-ba39-47fc-98b3-0ab43257927d.jpg)
Boken "Norske Selskab feirer Grunnloven. Tekster i utvalg fra Norske Selskab i forbindelse med Grunnlovsjubileet 2014." Utgitt i 2014. 173 sider. Rikt illustrert.
Selges for 250,- kroner
Porto: 69,- kroner (Postnord)
--------------------------------------------------------------
Norske Selskab var en litterær og patriotisk klubb i København som ble stiftet i 1772 av Ove Gjerløw Meyer. Noen av de mest fremtredende medlemmene var Johan Herman Wessel, Claus Fasting, Johan Vibe og brødrene Claus og Peter Harboe Frimann.
I 1818 ble det stiftet en selskapsklubb i Christiania som tok opp navnet Norske Selskab, og som fortsatt eksisterer.
Da Norske selskab ble stiftet var i 1772 var København den eneste universitetsbyen i kongeriket Danmark-Norge. Foreningen hadde en tid sitt lokale i madam Juels kaffehus i Læderstræde.
I sin glanstid hadde selskapet rundt 120 medlemmer, og av dem var det ti til tolv som syslet med diktning. Selskapets medlemmer følte seg knyttet til den franske og engelske litterære tradisjon, særlig fransk klassisisme, og stod i opposisjon til den tyske innflytelsen på dansk-norsk åndsliv fra Friedrich Gottlieb Klopstock og hans elev Johannes Ewald.
Norske Selskab ble reorganisert i 1774, og det litterære preget ble sterkere, men man fikk bare utgitt tre små Poetiske samlinger (1775, 1783 og 1793). Midt i 1780-årene hadde selskapet utspilt sin litterære rolle. Det ble oppløst i 1813. Selskapets «versprotokoll» finnes bare i ufullstendige avskrifter.
I 1818 ble det stiftet en selskapsklubb i Christiania som tok opp navnet Norske Selskab, og som fortsatt eksisterer. Klubben presenterer seg selv som en videreføring av selskapet i København, og sier at de er «stiftet i 1772 av norske studenter i København [og] gjenstiftet i Christiania i 1818.»
Klubben har siden 1873 hatt lokaler i Akersgata 18, på Wessels plass. Den reiste i 1885 et monument over Wessel på Wessels plass, trykte i 1922 opp igjen Poetiske samlinger og gav i 1935 ut Norske Selskabs versprotokol på grunnlag av de bevarte avskriftene.
Medlemskap i klubben er forbeholdt menn, og kvinner har kun adgang ved spesielle anledninger. Diskusjoner om medlemsskapskriteriene i 2020 førte til at flere kjente personer meldte seg ut av klubben.
- - - - - - -
Kongeriket Norges Grunnlov (riksmål: Kongeriget Norges Grundlov) danner sammen med konstitusjonell sedvanerett Norges forfatningsrett. Viktige sider ved den faktisk norske forfatningen og Norges politiske system fremgår ikke direkte av Grunnlovens tekst.
Grunnloven er den høyeste rettskilden i Norge. Det betyr at andre bestemmelser som kommer i strid med den, må vike etter lex superior-prinsippet. Grunnloven inneholder bestemmelser om statsformen, om menneskerettigheter, om den lovgivende makt (Stortinget), den utøvende makt (Kongen i statsråd) og den dømmende makt (domstolene). Grunnloven, naturrettens rettsprinsipper, konstitusjonell sedvanerett, menneskerettighetene og internasjonal rett utgjør de viktigste fundamentene for Norges statsform, rettsforståelse, og lovverk. I tillegg til å danne basis for statsforfatningen og -forvaltningen, nedfeller Grunnloven en rekke individuelle rettigheter og utgjør hoveddokumentet som sikrer den norske rettsstaten. Annet lovverk utdyper og konkretiserer Grunnlovens bestemmelser.
Grunnloven utgjør en skriftlig samfunnskontrakt mellom styrende og styrte.[5] De viktigste prinsippene Grunnloven og dens samfunnskontrakt bygger på, er folkesuvereniteten gjennom bestemmelsene om folkevalgt styre og representasjon, maktfordelingsprinsippet om skillet mellom de lovgivende, utøvende og dømmende statsmakter, samt menneskerettighetene som sikrer borgerne mot rettssikkerhet og vilkårlighet, og fastslår individuelle rettigheter som eksempelvis trosfrihet og ytringsfrihet.[6] § 3 (utøvende makt) i Grunnloven er sammen med § 49 (lovgivende makt) og § 88 (dømmende makt) uttrykk for maktfordelingen i Norge. Grunnlovsutkastet utarbeidet av Christian Magnus Falsen og Johan Gunder Adler før riksforsamlingen på Eidsvoll hadde en mer eksplisitt formulering i artikkel 32 (etter amerikansk forbilde med en ordrett oversettelse av Massachusetts grunnlov fra 1780). I § 49 er den lovgivende makten lagt til folket gjennom Stortinget. Den utøvende makten er § 31 (siden 1911) ved kongen sammen med regjeringen. Før 1814 var statsrådene kongens personlige rådgivere og ikke ledere for departementene og forvaltningen. Grunnloven av ga regjeringen en del autonomi overfor kongen ved at § 12 bestemte at statsrådene skulle ha ansvar for hvert sitt saksområde slik at den utøvende makten ble oppdelt etter fagområde.
Grunnloven ble godkjent av Riksforsamlingen på Eidsvoll i Eidsvollsbygningen den 16. mai 1814. Et underskrevet eksemplar ble overrakt kong Christian Frederik dagen etter. Den bestod av 110 paragrafer i fem kapitler, fordelt på 24 sider i en innbundet bok, og er siden utvidet til 121 paragrafer.
Grunnloven ble datert 17. mai, og datoen fikk i løpet av 1800-tallet status som Norges nasjonaldag. Det ble utarbeidet flere utkast til 17. mai-grunnloven, og det endelige eksemplaret som ble underskrevet av eidsvollsmennene var renskrevet av studenten Johan Matthæus Buschmann.
Grunnlovsdokumentene oppbevares i Stortingsarkivet.
Du må være logget inn for å se brukerprofiler og sende meldinger.
Logg innSist endret: 11.9.2024, 12:12 ・ FINN-kode: 370220791
Betalt plassering